Resync: Xenzai[NEF]
-I tidligere episoder: -Kongen vil lure på hvor jeg er.
-Er du sikker på at du vil dette? -Nå vet jeg hvorfor jeg fikk gaven.
-Godt å være hjemme... -Ja, det er det.
Du er en god mann, Leontes. Med et stort nok hjerte til å tilgi.
-Hva har jeg å tilgi? -Arthur og Guinevere.
Det som skjedde mellom dem på bryllupsdagen deres.
-Jeg kunne vært åpnere. -Du kan trene på meg.
-Jeg har ikke noe å skjule. -Du skal verve menn.
Angrip utposten i Bardon-passet. Det vil lokke kongen dit.
Jeg er kongens mor! Forstår du hva som skjer når dette blir avslørt?
God morgen.
Er jeg blitt gal? Er jeg blitt gal?
Det er umulig.
-Hva er du? -Jeg er deg.
Du kan ikke være meg. Du kan ikke være meg!
Jeg er sjelen din. Den skitne, ødelagte sjelen din.
Du vet hva du er. Hva du har gjort... .
Nei. Nei!
Godt skutt! Vi kan nok gjøre deg til en Camelot-kriger likevel.
-God morgen! -Hei, Albion. En fin gutt.
God morgen.
Kom, da. Vær så god.
Kom da.
Vær litt høfligere. Dette er Bardon-passet.
Dere har kong Arthurs beskyttelse herfra. Dere kan la hestene hvile...
Passet er stengt.
-La ham løpe. -Far!
-Far, far! -Har du virkelig trent ferdig nå?
Vaktene er drept!
Ti angripere.
Ta hesten fra den borterste stallen. Du vet hva du skal gjøre.
Ri fort. Gud være med deg.
-Skal jeg fange ham? -Nei. Gå i stilling.
-Gutten gjør akkurat det jeg vil. -Følg oss!
Få se hva slags menn du har vervet for meg.
Jeg er ikke gal. Jeg er ikke gal...
Jeg er ikke gal. Herregud...
Jeg er ikke gal.
Hvor har du vært?
-Merlin! -Hva har skjedd med deg?
-Hva gjør du her inne? -Hva har skjedd med ansiktet ditt?
Jeg så meg selv. Jeg stirret rett på meg selv.
Hva snakker du om? Igraine...
-Hvor har du vært? -I Pendragon.
Nonnen låste meg inne på et rom og holdt meg fanget.
Ingen kom og reddet meg!
Igraine, Igraine...
Du var her i går kveld.
Vi var sammen.
Nei. Nei, jeg drepte en vakt.
Jeg stjal en hest. Og da jeg kom tilbake, sto jeg i den store salen...
Da visste jeg hva jeg hadde gjort.
Jeg burde forutsett det. Jeg burde forstått det.
-Deg og meg? -Jeg trodde det.
Men jeg... Jeg husker det ikke.
-Har jeg mistet vettet? -Nei. Dette er Morgans verk!
Det var derfor hun holdt deg fanget. Hun har vært her. l din skikkelse.
Jeg vet at du har hatt et helvete.
Men vi må finne ut hva mer hun har gjort her.
Lukk opp! Det er Morgan.
Igraine har rømt. Hun er på vei tilbake til Camelot.
-Jeg vet det. Jeg så henne. -Så hun deg?
Hun så bare seg selv.
Alle vil tro at hun er blitt helt gal.
Galskap rammer jo ofte svake sinn.
Er det noe galt?
Har det skjedd noe mellom deg og kongen?
Ikke vær latterlig.
Sverg på det, da.
Sverg ved Guds ord på at ingenting skjedde.
Selvsagt skjedde det ikke noe.
Så sverg, da.
Som du vil.
Jeg sverger på...
... at jeg aldri...
At ingenting...
Det var ingenting!
Hva var ingenting? Fortell det.
-Fortell, Guinevere. -Det var før vi giftet oss.
Det var bare én gang. Jeg ville ikke at du skulle vite det.
Ikke se sånn på meg! Jeg holder ikke ut!
Når?
Før jeg ble din hustru.
Men nå er vi gift, og jeg er trofast.
Hvis du bryr deg det minste om meg, så fortell meg når det var.
På bryllupsdagen vår.
Jeg er lei for det. Jeg gjorde noe fælt, men jeg er fortsatt din hustru.
Du er ikke min hustru. Du er kongens hore.
Slå igjen! Slå igjen!
Slå igjen!
-Unna vei, Merlin. -Leontes! Hva har skjedd?
-Dette angår bare kongen. -Kongens ærender er også mine.
Fortell.
Lady Igraine fortalte meg sannheten.
Arthur tok min hustru. Han har ligget med min hustru.
Nei. Det kan jeg ikke tro.
Hun tilsto! Kongen må stilles til ansvar.
Hvis dette er sant, har Arthur gjort noe utilgivelig.
Men hva skal du gjøre? Slå ham? Skjære over strupen hans?
Leontes. Du kan bære dette korset. Det vet jeg.
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Gå tilbake til Guinevere. La henne gjøre bot for syndene sine.
Jeg tar hånd om kongen.
-Hvordan gikk det? -Det fungerte. Camelot er smittet.
-Nå skal farsotten spre seg. -Passet er snart vårt.
-Det må flere angrep til. -Det har begynt. Mennene er her.
-Lady Morgan vil gjerne treffe dere. -Og vi vil gjerne treffe henne.
Kongen har ikke gjort noe for meg. Men du har gitt meg mat og husly.
-Jeg vil ha tilbake landet vårt. -Skal vi slå til mot Camelot?
Det ville være forræderi.
Vi skal bare avsløre sannheten. At Arthur løy om å beskytte folket.
Bardon-passet blir nå angrepet.
Blir det flere angrep mot Pendragons utposter, i nord, sør og øst,-
-vil folk forstå hvor skjørt dette forsvaret er.
Jeg gjør hva som helst så lenge jeg får betalt.
Alle kan kjøpe en mann med sverd. Blir dette gjort riktig,-
-kan jeg tilby dem det eneste trygge stedet.
Kronen blir min, og da trenger jeg forkjempere og en marskalk.
Menn som har satset mer på styret mitt enn pengepungen.
Menn som har sverget troskap til meg...
... i sinn, kropp og sjel.
Du har troskapen min.
Hva er i veien?
Leontes vet det. Om oss. Om bryllupsdagen. Han vet alt.
-Hvordan er det mulig? -Det var som han alt visste det.
-Har du sagt noe? -Ikke ett ord til noen!
Hvordan kunne han da vite det?
Hvor er han?
-Du vil bare gjøre det verre. -Jeg må prøve å forklare det.
-Hva kan du si? -At det ikke var din feil.
-At jeg presset deg. -Det er ikke sant.
Jeg kan ikke unngå ham. Han er vennen min. Forkjemperen min.
Hvorfor gjorde vi det egentlig?
Leontes er et godt menneske. Alt vil ordne seg.
Det kommer det ikke til å gjøre.
-Hva gjør hun? -Hun trener på selvkontroll.
Kan det hjelpe oss? Vi bortførte kongens mor.
Morgan har ingen nytte av frykten din. Gi henne tillit eller ikke noe.
-Det vil komme en gjengjeldelse. -Ja. Og da må vi være sterke.
Kongens mor er blitt gal. Merlin må klare seg selv nå.
Oppfattet?
Si at kongen må finne meg.
Ingen må snakke med ham før meg. Er det forstått?
Jeg ante ikke at de skulle gå så langt.
Men det gjorde Morgan. Jeg trenger hjelp av deg.
Menneskene her stoler på deg.
-De søker rettledning hos deg. -Hva kan jeg gjøre?
Mennene må aldri få vite dette. De vil føle seg sveket.
Pass på at Guinevere holder seg i ro og tier stille.
-Hva med Morgan? -Henne skal jeg ta meg av.
Jeg må bare finne Arthur først.
Så mye som jeg har slitt, og så slipper de unna igjen.
Hvor er kongen? Vi trenger hjelp av ham.
Han har ikke tid nå. Vent på tur, som alle andre.
Camelot vrir seg i dødskramper.
Så snart løgnene blir avslørt, vil det raskt falle.
Folk vil se seg rundt i frykt og panikk.
Og da skal jeg være der og fange dem opp.
De kommer til å trenge meg.
Mennene sier at de er overlegne.
Men det er de, mer enn kvinner, som er styrt av lidenskapene.
Kvinner holder ut mer enn menn.
Det er derfor folket trenger en sterk dronning.
-Hent den gylne kjolen. -Venter du formelt besøk?
lnviter vennene våre. Jeg trenger et publikum.
Jeg vet hvor dypt jeg har såret deg.
Jeg skammer meg sånn.
Hold rundt meg.
Elsk med meg.
Var det sånn du kysset ham?
Hvordan vet jeg at det var én gang? Skjedde det da dere var på reise?
-Nei, jeg sverger ved min heder. -Du ga hederen din til Arthur.
Jeg vet at jeg gjorde noe galt.
Jeg ber deg om å tilgi meg.
-Jeg vil det, men vet ikke hvordan. -Jeg fortjener deg ikke.
Hvordan kan det ha seg at du spurte i morges?
Det var noe Igraine sa.
Igraine? Hva sa hun?
Ville du fortalt det hvis jeg ikke hadde spurt?
Jeg ville heller løyet...
... og levd med skyldfølelsene mine...
... enn noen gang å såre deg.
Og jeg ville heller at du skulle gjort alt annet enn å lyve.
-Du burde fortalt meg det. -Jeg sverget på aldri å si noe.
-Benekter du det ikke? -Nei, det er sant.
-Fortell aldri dette til noen her! -Jeg har såret noen jeg bryr meg om!
De er uten betydning! Du har plikter overfor riket, ingen andre.
Hva syns du at jeg skal gjøre?
Dyss ned dette, ellers kan du miste alt.
-Jeg må snakke med kongen! -Hvem er du?
Vær så snill! Familien min er beleiret i Bardon-passet.
-Hva heter du? -Albion, Deres Majestet.
Far sier at Bardon-passet blir angrepet.
Bardon-passet må forsvares.
Kall sammen mennene.
Passet er vår viktigste handelsrute.
Uten den blir vi raskt svake. Da er hele riket truet.
Vi beskytter familien vår og territoriet vårt. Det er nødvendig.
Hvor er Leontes?
-Mennene dine trenger deg. -Jeg drar hjem til landsbyen min.
Dette er hjemmet ditt. Vi er familien din.
Oppfyll plikten din overfor kongen. Ellers er ikke æren din verd noe.
Snakk med kongen om ære. Han knullet bruden min!
Og han blir stilt til ansvar for det.
Men nå er det en krise, og du har plikter overfor mennene dine.
Når jeg kommer igjen, er jeg ferdig med Camelot.
Det er opp til deg og din hustru.
-La mennene være! -Hvorfor skal jeg høre på deg igjen?
-Du overhørte advarselen min. -Så da fortalte du alt til Leontes?
-Jeg sa ingenting. -Det var bare du som visste det.
Vær så snill. Det foregår ting som er mye verre enn det du har gjort.
Jeg skal forklare alt når tiden er inne.
Leontes glemte bønneboken. Han kjemper aldri uten.
Tror du virkelig at han vil treffe deg nå?
Det skjedde én gang. Bare én gang.
Det haster ikke, Leontes. Vi venter bare på deg.
Gawain. Slipp aldri kongen ut av syne.
Hvis Leontes prøver å skade Arthur, griper du inn.
Ikke still noen spørsmål. Ikke nå.
Hvis han eller andre prøver å skade kongen, gjør du det du må.
Smil nå, som om jeg har fortalt en vits.
Da rir vi!
Seier! For Camelot!
-Handelsveiene er utrygge nå! -Kongens fane betyr ikke noe.
Rolig, mine herrer. Vi må ha tro på broren min.
-Tro erstatter ikke sann tillit. -Ikke vær illojal overfor Arthur!
Det er ikke hans feil at det er overløpere ved hoffet.
Hva slags overløpere?
Trollmannen hans skal ha stor innflytelse.
-Han forhaster seg iblant. -Går han imot kongens ord?
-Noen mener at han er gal. -Etter makt?
Hva slags galskap det enn er, så holder kongen ham i sjakk.
-Hvor skal du? -Jeg vil se at hun får straffen sin.
Jeg burde ikke sluppet henne innpå meg.
Det var meg du slapp innpå deg, og det gleder meg.
Jeg er bare lei for at jeg egentlig ikke var der.
Det er jeg også.
Vi rir til Pendragon og henter henne.
Hun skal stilles til ansvar for forræderiet.
Morgan må underkaste seg Camelots makt.
-Der er de. -De er mange flere enn oss.
Arthur. Vi er for sårbare hvis vi angriper forfra.
-Du sa at det var en annen vei. -Vi må sette hestene her.
-Det er der oppe. -Klatre forbi meg. Leontes.
-Bare kom forbi meg. -Bli der, Leontes. Opp!
-Vi vil hjelpe dere. -Det er oss, Griffith.
-Du fikk tak i dem! -Hjelp meg litt.
Opp med deg, gamling!
-Er det ham? -Jeg er Arthur.
Albion! Du klarte det!
De kom i dag morges. Takk for at dere kom.
Du må være Lucan. Det viktigste først. Banneret vårt.
Kom.
De kom. Akkurat som Morgan sa.
Hun sa at broren aldri overser et håpløst tilfelle.
Der er han.
-Vi er fire ganger flere. -Morgan sier at de er flinke.
-Da holder vi dem innestengt. -Perfekt. En konge til slaktebenken.
Dette er veien min til Morgan.
Når jeg gir henne kongens sverd, vil hun bøye kne i takknemlighet.
Vi har ventet på et angrep.
De er flere, men vi har tårnet. Bueskytterne kan gjøre nytte der.
-Til pilene tar slutt. -Det vil være over før det.
Jeg ser over området.
-Hvem er alle disse menneskene? -Områder i hele riket blir angrepet.
De forsvarsløse strømmer til.
-Hvor er hun? -Lady Morgan er opptatt.
-Hun er utilgjengelig. -Ikke for meg.
Morgan! Hvor er du?!
Gjemmer du deg i mørket, som den giftslangen du er?!
Rolig, trollmann. Hvorfor er du kommet hit?
Hekseri, bortføring, forræderi!
-Hva sier du til disse anklagene? -Jeg aner ikke hva du snakker om.
Har du ikke brukt magi for å ta en annens skikkelse?
-Og du våger å anklage meg? -Du holdt Igraine fanget.
Du sørget for at hun ble slått og viste deg på Camelot som henne.
Det er ikke sant! Morgan er den eneste vi kan stole på!
-Er det et kor av dårer? -De er rikets bra mennesker.
Hun bandt meg, holdt meg fanget, pinte meg!
-Stakkaren er forvirret. -Jeg husker rommet.
Det var merker på golvet. Heksemerker.
Det er ikke noe sånt rom her.
Det er her.
Det var her inne. Det sverger jeg på.
Dette er et fredens og bønnens sted.
Det var merker under her.
Vi har ikke noe å skjule.
Det var en vakt som het Donal.
Han var her inne hos meg.
Og hva skjedde med ham?
Du må ha syndet så mye, barnet mitt.
Har du ikke noe å bekjenne?
Hun prøver å overbevise dem om at vi er gale.
-Men jeg vet hva som skjedde her. -Er hun ofte sånn?
Lille Redwald var helt uskyldig, men han døde på grunn av dette.
-Hvorfor forteller du meg det? -Jeg vet at du var med på det.
Du må stå til ansvar overfor kongen.
Det ser jeg fram til.
Kom igjen nå. Dra!
Der, ja.
Leontes. Du må ikke klandre henne. Det var min feil.
Jeg pågriper deg. Du skal stå for retten for forræderi ved hoffet.
-Du kan ikke ta Morgan Pendragon. -Jeg kan og skal. I kongens navn.
-Dette er absurd. -Jeg tar deg med makt.
Alle disse menneskene ble lovet beskyttelse av Camelots makt.
Hvor er den nå?
De blir angrepet, og dere går mot meg? Hvor er Arthur?
-Utenfor rekkevidde for deg. -Hele riket blør.
Men du stormer inn her med sinnssyke anklager.
Vi tillater ikke det. Vakter! Ta dem!
Jeg har folket med meg, trollmann.
Bind hendene deres godt.
Forstår dere ikke at folket ikke tror på kongen mer?
-De blir angrepet. -Så de kommer til deg og Morgan.
-Vi tar alltid imot trengende. -For en helgen.
Du fikk kongen din på tronen med folkets støtte.
Nå har han mistet støtten deres. Hvor står du da?
Så bra. Du bruker vårt eget spill mot oss.
Hvem er du? Hvorfor er dette viktig for dere?
Jeg er Morgans hjelp og støtte.
Marionett eller dokkefører?
-Det er det jeg ikke forstår. -De spør det samme om deg.
Hva får du igjen for å hjelpe Morgan?
-Tjenesten er sin egen belønning. -Lurt. Jeg kunne lære å like deg.
Dere får forbundsfeller samtidig som dere sår frø av uro i Camelot.
Vrangforestillingene smitter.
-Skal vi la dem holde oss her? -Ja.
En mektig trollmann som blir holdt tilbake av et tau.
Hvis dette er folkets vilje, så la det skje.
Men du bør være selvsikker, lille nonne. For jeg kan vente.
Tålmodigheten min er endeløs.
Kanskje historiene om trolldommen din virkelig bare er historier.
Camelot er ikke bygd på trolldom, men på mennesker. På troen deres.
Jeg tror de vil gjennomskue knepene deres.
-Er alt i orden? -Jeg har det bra.
-Hva er i veien? -Ikke nå, Kay.
-Det er mellom meg og kongen. -Rytter på vei!
Rytter på vei!
-Hva fanken er det som foregår? -Sikt på rytteren!
-Legg an! -Det er Guinevere.
Nei!
Guinevere!
Arthur!
Sikt på kongen!
Når jeg sier fra, løper du så fort du kan.
Nå! Løp!
Løp! Ta henne med!
-Hva har du gjort? -Hva mener du?
-Slipp kongen! -Jeg kjenner deg! Hva skjedde?!
-Leontes? -Fortell dem det!
Jeg har sveket Leontes på den verste mulige måten.
Han var sammen med henne på min bryllupsdag. Før han viet oss.
-Kay... -Ikke snakk til meg.
-Alle kvinner er visst lovlig bytte. -Det var ikke sånn.
-Glem det. -Jeg elsker henne.
Selvsagt! Som du elsket alle de andre?
Hun valgte en annen. Jeg godtar det.
Etter at du ødela Leontes' ekteskap. Venter du at vi skal overse det?
Det har vært sånn siden vi var små!
-Dette er ikke det samme. -Jo! For du forandrer deg aldri!
Du er ikke en verdig konge. Eller en verdig bror.
Heldigvis er vi ikke av samme blod.
Du kom tilbake igjen, og du drar igjen i skam.
Og du, Merlin, burde blitt i sengen, der jeg forlot deg.
De prøvde å pågripe meg og føre meg til Camelot!
Jeg skal ri til Camelot. Jeg skal avsløre trollmannen-
-og hjelpe min bror kongen med å gjenopprette orden.
La alle som søker et fristed, finne det hos meg.
Leontes.
Hvem kom du hit til?
Deg. Bare deg.
Ikke overse meg! Dette er ikke slutt.
-Hvordan kan du være sikker på det? -Jeg avga et løfte til Gud.
Du dro uten den.
-Behold den. -Den er jo din.
Du var også min.
-Gi plass! -Hvem er det?
Du må passe på å tale til dem nå. Angrepene fungerer som vi håpet.
-Hvem er dette? -Grensene er blitt angrepet.
De er familier fra grenseområdene og skal til Camelot.
Jeg heter Morgan Pendragon.
To konspiratører skal for retten i Camelot.
Hvis dere blir med meg, kan jeg love beskyttelse.
Vi blir med!
Bli med Morgan. Dere har ikke noe å frykte nå.
Dere er trygge i Camelot. Bli med oss.
Menneskene begynner å tro på Morgan istedenfor på Arthur.
Vi må gjøre noe. Du må gjøre noe.
Det er fellen. Det er det hun vil.
Enhver antydning til trolldom nå ville vende dem mot oss for godt.
Kanskje vi må ta den risken for å stoppe henne.
De kommer aldri til å følge oss. Vi er ikke løsningen.
-Hva er da løsningen? -Arthur.
Vi to var gnistene som skapte ham. Han må bli en flamme og seire selv.
Hva som enn skjer, må vi være sterke og tause.
Vi skal tro på sønnen din. Lov meg det.
Er dette virkelig den beste måten?
Nå vil Arthur se sin søsters sanne jeg for godt.
Det knuser den misforståtte lojaliteten hans.
-Skynd dere. -Se.
-Arthur. -Vent.
-Jeg vil snakke med kongen. -Så snakk.
-Du får én sjanse til å overgi deg. -Du kunne spart deg bryderiet.
Dere har drept vaktene mine. Dere truer landet mitt!
-Da skal dere dø i dag. -Dra til helvete!
Vær klare for angrepet.
Skynd dere! Dere hørte ham.
Til angrep!
Få henne vekk herfra, Ulfius!
Kay!
Inn med deg, Albion!
Mor!
Arthur!
Slå retrett! Vi har mistet for mange!
-Du skulle jo finne de beste! -Det gjorde jeg!
Men de er for lure og godt trente!
Vi hjelper deg, mor.
Ulfius!
-Skynd dere! -Hjelp meg!
Retrett!
Kay!
-De trekker seg tilbake! -Ulfius er død.
Ta med deg Kay og familien bort herfra.
Gå samme vei som vi kom. Jeg avleder dem.
Jeg kommer etter siden. Noen må jo avlede dem.
-Ikke du. -De skadde må føres i sikkerhet.
Passet er viktig, men du har gjort alt du kan. Bli med oss.
-Jeg blir her. Du kan dra. -Nei. Det er ikke noe å diskutere.
Alle skal ut herfra nå! Hjelp meg med Kay.
Vi lar dem tro at alle ennå er her. Da får dere flyktet.
Fort nå. Vi har dårlig tid.
-Jeg fikk ordre om å beskytte deg. -Det trengs ikke.
En tåpelig gest retter ikke opp alt.
Få de skadde til den ruinen vi kom forbi på veien hit.
Jeg kommer. Jeg rekker nok fram før dere.
Vi ses på den andre siden.
Se opp. Jeg har henne.
Forsiktig, gutt. Vær tapper.
Kujoner!
Kan dere ikke bedre enn det?! Dette landet tilhører kongen deres!
Og vi skal forsvare det til døden!
De håner oss, Wallace.
-Liker du å bli hånet? -Jeg har sendt bud på forsterkninger.
De er for flinke for oss. Vi må være flere.
Jeg lovet Morgan at jeg skulle ta Arthurs sverd fra liket hans.
Kong Arthur skal dø for vår hånd. Her. I kveld.
Til døden.
Resync: Xenzai[NEF] www.norsub.com www.undertekster.no www.subscene.com
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com